Les cadires de Tàpies: Hugo Gómez-Chao Porta
2024-09-13 19:00 - 19:30 UTC | Museu Tàpies
Les cadires de Tàpies és un cicle d’accions sonores de caràcter multidisciplinari organitzat en el marc de l’Any Tàpies amb la col·laboració de la Universitat Pompeu Fabra. Es tracta d’una proposta que posa al centre la veu i la paraula per fer un acompanyament sonor a la memòria oral. Així doncs, cadascuna de les tretze sessions comptarà amb la presència d’un creador que partirà de la cadira com a element performatiu per reconnectar amb l’univers creatiu de l’artista des dels llenguatges expressius i les posades en escena d’avui.
El convidat de la novena cadira de Tàpies és Hugo Gómez-Chao, que presentarà la proposta titulada Tres veus. Tres veus intenten parlar en la foscor. Tres veus intenten recordar un text, les paraules, les inflexions de la pròpia veu. Intenten aprendre a parlar de nou a través de fragments de frases, paraules, xiuxiueigs, però qualsevol rastre de comunicació s’ha perdut en aquesta superposició d’aire sobre res. De sobte, apareixen alguns signes que ho connecten tot: un ressò, una llampada de sentit, un gest que fa que les tres veus cantin alhora, una paraula inalterada. I de sobte allò que se sent es fa visible.
A partir de textos d’Antoni Tàpies, Leonardo da Vinci i Ángel Valente, Tres veus explora la fisicitat de la veu humana per crear una coreografia que només pugui existir a l’orella. Aquesta acció comptarà també amb la presència de les sopranos Margarita Rodríguez i Adriana Aranda i de la mezzosoprano Cristina Segura, a més dels percusionistes Noè Rodrigo i Sabela Castro.

Hugo Gómez-Chao Porta
Nascut a la Corunya, ha estudiat composició amb Beat Furrer a la Universitat de Música i Arts Escèniques de Graz i amb Ramón Lazkano a Musikene de Sant Sebastià. Paral·lelament a la formació acadèmica ha rebut classes de compositors com Toshio Hosokawa, Alberto Posadas, Clemens Gadenstätter, Bernhard Lang, Mark Andre i Pierluigi Billone.
Ha estat compositor resident de la Reial Acadèmia d’Espanya a Roma (2022-2023) i compositor resident de Joventuts Musicals d’Espanya (2019), becari de Perfeccionament Artístic de la Diputació de la Corunya i artista resident a les Residències REGA de la Ciutat de la Cultura de Santiago de Compostel·la. Ha estat guardonat amb premis com el Primer Premi de Joves Compositors de la Fundació SGAE-CNDM Xavier Montsalvatge i la menció d’honor del Col·legi d’Espanya a París.
Ha rebut encàrrecs i ha estrenat obres amb el suport d’entitats com la JONDE (Jove Orquestra Nacional d’Espanya), Fundació AEOS, Fundació SGAE, Orquestra Simfònica de Galícia, Reial Filharmonia de Galícia, Joventuts Musicals d’Espanya, Impuls Festival, Acadèmia Filharmònica Romana, cicle Contrasti de Florència, Festival Ensems de València, Festival d’Art Sacre de Madrid, companyia de dansa La Phármaco, Ciutat de la Cultura de Santiago de Compostel·la i Museu Tàpies, entre d’altres.
La seva música ha estat interpretada a Itàlia, Àustria, Alemanya i França, entre altres països, per prestigioses agrupacions i artistes com el Quartet Arditti, Klangforum Wien, IEMA Ensemble Modern, Orquestra Simfònica de Galícia, Reial Filharmonia de Galícia, mdi ensemble, Arxis Ensemble, Vertixe Sonora Ensemble, Grup Instrumental Segle XX, Jove Orquestra de la Generalitat Valenciana i Ensemble So Extrem, entre d’altres.
El 2018 funda el festival internacional RESIS de música contemporània de la Corunya (amb el suport d’INAEM, Ajuntament de la Corunya, Diputació de la Corunya i Xunta de Galícia), del qual encara és el director artístic. També és el director artístic de l’Associació Cultural Aïs, amb projectes com el cicle A_NEXOS a la Fundació Luis Seoane. El 2022 funda Arxis Ensemble, on també exerceix com a director artístic. Des de l’any 2023 és comissari del Premi Andrés Gaos i assessor de l’àrea de Cultura de la Diputació de la Corunya en l’àmbit de la música.

Margarita Rodríguez
Nascuda a Mallorca, ha treballat amb directors de prestigi internacional com William Christie, Masaaki Suzuki i Kent Nagano. En l’àmbit del repertori contemporani, va debutar com L’Angelo a Il giardino della vita, de José María Sánchez-Verdú, al costat del director Arturo Tamayo. Des d’aleshores ha estrenat i escenificat multitud de composicions dels autors més destacats de l’actualitat, com Aleph, d’Iluminada Pérez-Frutos; KELAIA (Libro de los vientos), de José María Sánchez-Verdú; Lo grotesco, de Sergio Blardony; Marii, de Ward De Vleeschhouwer; Resonancias sobre la Folía de España, d’Alicia Díaz de la Fuente, i Intérieur, d’Hugo Gómez-Chao, sent ja habitual la seva presència en els principals cicles i festivals contemporanis.

Adriana Aranda
Nascuda a Barcelona, ​​ha estudiat cant principalment amb Dolors Aldea (deixebla de Gérard Souzay) i Francisco Poyato, així com amb Wolfram Rieger, Dalton Baldwin, Ulrich Eisenlohr, Burkhard Kehring, i Donatienne Michel-Dansac (principal referent vocal europeu actual de la música) contemporània). Becada per la Fundació Victòria dels Àngels i per Wolfram Rieger dues vegades al Curs Internacional de Lied de Joventuts Musicals de Catalunya. En àmbit de Lied, ha actuat a diferents sales de l’estat espanyol, destacant el LIFE Victoria Festival amb Ian Burnside i Roderick Williams. Ha format part de diferents projectes nacionals i internacionals de nova creació multidisciplinar amb dansa, teatre i circ a festivals tant a Espanya com a França. Ha treballat amb els principals ensembles de música contemporània nacionals, com Vertixe Sonora, Arxis Ensemble o CrossingLines, entre d’altres, passant per festivals com RESIS Festival, OUT•SIDE o el Festival de los Castillos i ha estrenat com a solista tres òperes consecutives al Gran Teatre del Liceu de Fabià Santcovsky, Itziar Viloria amb Àlex Tentor i Jordi Oriol i la darrera recentment de Guillem Palomar.

Cristina Segura
Graduada al Conservatori Superior de Música del Liceu amb Maria Dolors Aldea, ha realitzat dos màsters a l’Haute école de musique de Genève amb Nathalie Stutzmann i s’ha perfeccionat en lied al Conservatori Reial de Brussel·les. Destaca per la seva àmplia formació i activitat tant en òpera com en lied i música antiga, contemporània i oratori. Ha cantat com a solista a Suïssa, Eslovènia, França, Bèlgica, Brasil i Espanya. Ha cantat el paper de Carmen (Carmen) i Suzuki (Madama Butterfly) al Palau de la Música Catalana. A l’Òpera de Lausana els papers de Smeton (Anna Bolena), Teresa (La sonnambula), Alisa (Lucia di Lammermoor), L’autruche (Les Zoocrates) i Pepa (La Belle de Cadix), així com La maman, La tasse i La libellule (L’enfant et les sortilèges).

Curs Gaudir UB: Antoni Tàpies i la pràctica de l’art
2024-09-16 - 2024-11-25
Antoni Tàpies va néixer a Barcelona el 13 de desembre de 1923. Avui és reconegut com un dels artistes més destacats del segle XX. Tanmateix, la seva obra continua essent relativament poc coneguda i sovint és considerada críptica i de difícil accés. En aquest curs desvelarem algunes claus per aproximar-nos a l’obra tapiana. A través de sessions teòriques i pràctiques que tindran lloc en diversos espais del museu, en descobrirem diversos aspectes: la concepció artística que hi ha al darrere, les tècniques i processos creatius, els vincles amb l’art del seu temps i les aportacions que han fet a la història de l’art.

Avui és Tàpies: Gloria Moure – Mabel Palacín
2024-09-17 18:00 - 19:00 UTC | Museu Tàpies
Entrades

Avui és Tàpies és un cicle de converses intergeneracional i interdisciplinari conduït i moderat per la periodista cultural Rita Roig (Terrassa, 1997) i organitzat pel Museu Tàpies en el marc de l’Any Tàpies. Té la voluntat d’interpretar els textos de l’artista com a punt de partida per parlar sobre problemàtiques actuals com ara l’ecologisme, l’autodeterminació dels pobles, la interculturalitat o el compromís polític de l’art.
El cicle convidarà a fer presents les paraules i el pensament de l’artista per mitjà de tretze trobades al Museu Tàpies en què participaran persones d’àmbits professionals diversos (cultura, educació, ciència, política, medi ambient, salut i ciències humanes) i de diferents generacions. El conjunt permetrà construir un relat polifònic que quedarà recollit en forma de pòdcast gràcies a la col·laboració de Catalunya Ràdio, amb l’objectiu de recuperar i viure el coneixement generat en un altre format i en un altre context.

Capítol 9. Ser artista. Filòsofs del combat i de l’acció
“¿Es pot parlar avui d’una condició d’artista de manera generalitzada, amb unes característiques comunes a tots ells?”, es pregunta Antoni Tàpies als seus escrits. L’artista es va deixar fascinar per creadors de tota mena que representaven arquetips radicalment diferents. Des del mestre zen espiritual fins a l’hàbil home del Renaixement, la definició d’artista pot prendre tantes formes que ens podem perdre en un mar de relativismes i convencions. Però què vol dir, en el món contemporani, ser artista? N’hi ha prou amb dominar una tècnica? Cal saber-se artista, per ser-ho? En aquesta conversa, Gloria Moure i Mabel Palacín abordaran la concepció de l’artista i el rol que ha de tenir a la societat.

PARTICIPANTS
Gloria Moure és historiadora de l’art i comissària independent. Al llarg de la seva carrera professional ha estat directora de la Fundació Espai Poblenou (Barcelona) i del Centro Galego de Arte Contemporánea (CGAC, Santiago de Compostel·la). En els últims quinze anys ha desenvolupat, en paral·lel a la seva labor de comissària, una intensa activitat com a editora. Actualment dirigeix la Colección 20_21, una sèrie de monografies publicada per Ediciones Polígrafa que ocupa un lloc destacat entre les col·leccions que recullen l’obra i els escrits d’artistes contemporanis de referència.

Mabel Palacín és una artista multidisciplinària que treballa amb el cinema, el vídeo i la fotografia. La seva pràctica reflexiona sobre la centralitat de les imatges en el món contemporani i de la relació que hi mantenim. També s’interessa per la multiplicitat de formats que tenen les imatges i per com influeixen en la nostra relació amb el món. Concep les imatges com a agents teòrics capaços d’elaborar models a partir dels quals es pugui comprendre i ampliar el paisatge visual contemporani.

Enllaç al cicle complet.
Enllaç als podcasts del programa a Catalunya Ràdio.

Presentació del programa d’activitats per a públic escolar per al curs 2024-2025
2024-09-18 18:00 - 19:00 UTC | Museu Tàpies
Presentació del programa d’activitats per a públic escolar per al curs 2024-2025 a càrrec del Departament d’Educació del Museu Tàpies. La descripció de les diferents propostes educatives anirà seguida d’una visita a l’exposició Antoni Tàpies. La pràctica de l’art.

Tàpies, Montsalvatge i Victoria
2024-09-20 19:00 - 20:30 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Durant el 2024, la Fundación Victoria de los Ángeles i el Museu Tàpies estan celebrant el centenari del naixement de la soprano i de l’artista, respectivament. És per això que en el marc de la commemoració, el Museu acollirà un concert que donarà visibilitat a aquesta relació d’amistat i remarcarà la trajectòria de les dues personalitats. Curiosament, Victòria dels Àngels i Antoni Tàpies, malgrat viure a Barcelona, ​​es trobaven habitualment a Nova York. Aquestes trobades van tenir lloc al llarg de les dècades de 1960 i 1970, coincidint amb la internacionalització de l’artista visual i amb la inclusió de la seva obra en col·leccions privades i públiques.
L’admiració entre tots dos creadors era recíproca, com demostren diversos documents de l’època. Gran melòman, Tàpies va generar al costat de la seva esposa Teresa Barba una col·lecció de nombrosos discos, entre els quals destacava el «Carmen» de Victòria dels Àngels com una de les seves joies més preuades. Per part seva, Victòria dels Àngels va adquirir al llarg dels anys diverses obres de Tàpies, que va conservar al seu domicili. Conseqüència d’aquest reconeixement mutu és l’encàrrec el 2007 del logotip de la recentment creada Fundación Victoria de los Ángeles, que Tàpies dissenya expressament per a l’ocasió utilitzant alguns dels seus símbols més personals.
La soprano Montserrat Seró torna al LIFE Victoria al costat de Marc Serra al piano, i també debuta amb Gisela Dekort, guanyadora del Premi Xavier Montsalvatge en el Concurs Internacional de Música de Les Corts, al saxofon. Els tres ofereixen aquest recital en diàleg amb la pintura de Tàpies i els seus gustos musicals, explorant la relació amb Victoria i Montsalvatge. El repertori comptarà amb obres de Wolfgang Amadeus Mozart, Johannes Brahms, Federico García Lorca, George Gershwin, Xavier Montsalvatge o Leonard Bernstein, entre altres.

Seguint el sol: Meritxell de Soto
2024-09-21 19:00 - 21:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
El terrat del Museu Tàpies esdevindrà una ludoteca experimental per a Opimelissa, un col·lectiu que cuina, canta, balla i moltes coses més. Seguirem el sol amb la ironia i l’humor tou de Júlia Barbany, l’arquitectura de l’electro-cançó enfadosa de Petit Ibèric, els càntics en clau filosòfica de Max Grosse sobre la vida i el mal d’amor d’un mitjó foradat i orfe, l’egodeliri de la dramaturga i escriptora de ploma esmolada Berta Prieto —si encara no saps qui és, vius en una cova!—, amb el ritme de la DJ performer i militant de l’autogestió Meritxell de Soto, l’energia desbordant de l’artista polifacètica i tendra punki-mare Belén Barenys, amb la música llatina experimental dels Deprerreo, amb el cos contorsionat de Candela Capitán, que mostra la sexualització de les dones a cop de mètrica i convulsions.
Seguint el sol és un cicle experimental de manifestacions sonores i escèniques de caràcter performatiu que presenta nou sessions inèdites de joves creadors. El cicle, comissariat per Carolina Olivares Esturillo, reivindica l’energia jove i inesgotable d’artistes que ompliran de llum i donaran una nova vida al solitari mitjó de Tàpies que presideix la terrassa del Museu.

Sisena sessió: Meritxell de Soto
Meritxell de Soto presenta Ultra Femme Frequencies, un Dj set a vinil de drons i ambient, on la música no només s’escolta, sinó que s’habita. En aquesta peça, De Soto desafia les convencions tècniques del DJing, sovint associades a la masculinitat tradicional, mitjançant la pràctica coreogràfica de punxar amb tot el cos, una investigació que ha desenvolupat juntament amb el ballarí i coreògraf Guillem Jiménez. Les capes sonores submergeixen l’oient en un espai de quietud i expansió, evocant una sensualitat tàctil: la vibració viatja des de les freqüències fins a la pell, establint un diàleg entre el so i el cos. Aquí, la tècnica es transforma en coreografia, convertint el cos en una extensió del so. Part dels moviments coreogràfics s’inspiren en gestos extrets d’arxius de DJ’s, re-contextualitzats en un espai performatiu i impregnats d’elements de la cultura Bimbo. L’obra proposa una relectura de l’acte de punxar des de la provocació, joc i ironia, explorant nous territoris a la perifèria dels paradigmes i dels hot takes desfasats.

Meritxell de Soto és una artista que desafia els límits entre el so i la performance, investigant com els dispositius sonors interactuen amb la fisicalitat i les dinàmiques de poder. La seva obra tracta temes com la construcció de gènere, la identitat i l’erotisme, utilitzant el so per qüestionar i reimaginar aquests conceptes. De Soto crea espais on les fronteres entre el performer i la tecnologia es difuminen, generant experiències sensorials que conviden a la reflexió sobre el cos com un lloc d’agència.
En projectes com Espai Segur, subverteix les normes tradicionals del DJing, integrant el seu cos en l’acció de punxar i fomentant un diàleg crític sobre la cura i la seguretat en entorns d’alta intensitat, sovint dominats per la masculinitat tradicional.
A nivell conceptual, el treball de Meritxell de Soto és una exploració constant de com els espais sonors i populars poden convertir-se en plataformes per a la reflexió crítica. Ha punxat en festivals i festes com Sónar (BCN), Tremor (PGL), Keep Hush (UK) i Ankali (PRG), i ha participat com a performer amb la companyia LASADCUM als Teatros del Canal i CCCB, entre altres. La seva peça Espai Segur ha estat presentada a la Gayte Lyrique de París i a Casa Monjuïc de Barcelona. A més, ha format part de la taula rodona Dance Dance Revolution, al Sónar+D, i actualment està comissariant les festes de música electrònica Tresor, al CCCB.
La seva pràctica com a DJ es caracteritza per la hibridació de gèneres musicals, centrada en el so deconstructed club, amb una mirada crítica sobre com aquestes eleccions sonores impacten en l’experiència col·lectiva del públic, promovent la creació de comunitats.

Fitxa tècnica:
· Direcció creativa i interpretació: Meritxell de Soto
· Col·laborador de Coreografia i Moviment: Guillem Jiménez
· Estilisme: Romina Puga
· Comissariat i producció artística: Carolina Olivares Esturillo
· Disseny: Ana Habash i Ignasi Ayats.
· Il·lustració: Eduard Sales
· Venda d’entrades a través del web del Museu i a la recepció del museu. Aforament limitat.
.
Enllaç al cicle complet.
.

Portes obertes i visita comentada per La Mercè 2024
2024-09-24 10:00 - 19:00 (Europe/Madrid)
Com cada any, amb motiu de les festes de La Mercè, el Museu Tàpies ofereix una jornada de portes obertes, de les 10 a les 19 h, i una visita comentada gratuïta, a les 17.30 h, per aproximar-se a les exposicions en curs:
– Antoni Tàpies. La pràctica de l’art
– Serge Attukwei Clottey. Més enllà de la pell

Cicle Sarah Maldoror. Una identitat alternativa
2024-09-25 - 2024-10-02
El cicle de cinema Sarah Maldoror. Una identitat alternativa respon a la necessitat de teixir xarxa amb les institucions de la ciutat per desenvolupar un programa deslocalitzat i la voluntat de reivindicar una pionera del cinema africà com Sarah Maldoror, la qual ens ha deixat un llegat meravellós sobre la negritud. El cicle vol revisitar l’obra de Maldoror, encara poc coneguda però essencial a l’hora d’abordar el moviment decolonial i les lluites per la diversitat social. Al llarg de quatre sessions, ideades pel Museu Tàpies amb el suport especial d’Annouchka de Andrade, la filla de la cineasta, es partirà de la poètica visual de la creadora per retratar una societat futura sorgida de l’anticolonialisme i el panafricanisme.
Sarah Maldoror (Condòm, França, 1929 – Fontenay-lès-Bris, França, 2020) és considerada la primera dona negra que va fer un llargmetratge a l’Àfrica i representa una figura clau dintre del cinema mundial i revolucionari, marcadament antiracista i sense complexos. Al llarg de diverses dècades, la seva obra prolífica inclou més de quaranta pel·lícules que combinen el cinema de ficció i el documental en un sentit ampli del terme. El conjunt és una forma de poesia dedicada a traduir el moviment cultural, social i polític de la negritud en imatges i sons.
El seminari convidarà crítics de cinema, activistes i sociòlegs a teixir un diàleg fructífer a l’entorn de conceptes com el colonialisme, la justícia social i la migració, i abordarà, també, termes més amplis vinculats a la possessió, el bagatge, l’herència o la identitat:

Sessió 1: Data: 25 de setembre de 2024 | Lloc: Filmoteca de Catalunya | 18 h
Presentació del cicle Sarah Maldoror. Una identitat alternativa amb els directors del Museu Tàpies i de la Filmoteca de Catalunya
Conferència inaugural Filmar és prendre posició, a càrrec d’Annouchka de Andrade
Projecció de Monangambé (1968, 17 min) i Ana Mercedes Hoyos (2008, 13 min)
Debat públic i preguntes a Annouchka de Andrade

Sessió 2: Data: 27 de setembre de 2024 | Lloc: Filmoteca de Catalunya | 18 h
Presentació de la sessió a càrrec de la Filmoteca de Catalunya
Presentació de la trilogia del carnaval a càrrec d’Annouchka de Andrade
Lectura performativa a càrrec de Yazel Parra Nahmens
Projecció de la trilogia del carnaval: Un carnaval dans le Sahel, Fogo, îl de feu i Carnaval en Guinée-Bissau (1979-1980, 80 min). Primera projecció a Espanya de les còpies restaurades.

Sessió 3: Data: 1 d’octubre de 2024 | Lloc: Institut français | 18 h
Presentació de la sessió a càrrec del Museu Tàpies
Preàmbul A la recerca d’una identitat a càrrec d’Annouchka de Andrade
Projecció d’Aimé Césaire: le masque des mots (1987, 47 min)
Debat públic i preguntes a Annouchka de Andrade

Sessió 4: Data: 2 d’octubre de 2024 | Lloc: Museu Tàpies | 17.30 h
Presentació del cicle i de la sessió a càrrec del Museu Tàpies
Projecció de Sambizanga (1972-1973, 102 min)
Taula rodona amb Annouchka de Andrade i Daniellis Hernández, moderada per Yazel Parra Nahmens
20.30 h Cloenda

Cicle de cinema amb la participació i la col·laboració de la Filmoteca de Catalunya, de l’Institut Francès de Barcelona. Amb el suport del projecte Museu Habitat, una iniciativa de la Generalitat de Catalunya.

Grup d'Aprenentatge EART 2024-2025
2024-09-25 19:00 - 20:00 (Europe/Madrid)
De què parlem quan parlem de Crítica Institucional? Entenem, com a Crítica Institucional, el conjunt de pràctiques realitzades per artistes, docents, treballadores d’àmbit cultural i/o educació, que posen en crisi el paper de les Institucions i/o relacions, plantejant altres models entre l’estat, el públic i la ciutadania. Quan exercitem –i defensem– les institucions, com podem, amb el nostre treball, disputar la participació institucional? Com evitar els processos d’extracció i financerització d’algunes institucions? Com posar en qüestió la distribució de capital i recursos que exerciten les institucions com a mecanismes de poder? Com evitar que la crítica sigui neutralitzada per procediments violents d’intel·ligibilitat social que la institució neoliberal empra? Com sobreviu anàlisi crític a la seva institucionalització? Com podem relacionar-nos críticament amb els mecanismes que les institucions institueixen? I sobretot, com poden les institucions instituir(-se) d’altres maneres?
Grup d’Aprenentatge és un programa d’EART que té com a objectiu crear un grup d’estudi format per artistes, comissaris, docents i agents culturals per repensar plegades la pràctica de la mediació des de l’art i l’educació. Aquest grup, amb caràcter formatiu, aborda anualment un tema concret i està dissenyat a partir de diferents unitats didàctiques liderades per un mentor/a de trajectòria professional on s’estudien 3 casos d’estudi.
En el cas del curs 2024/25, el tema a abordar és la crítica institucional: Crítica Institucional? Imaginació política, processos instituents i ciutadania a partir dels casos de La Capella, Hangar Centre de recerca i producció artística de Barcelona i el Museu Tàpies.
Consulteu el programa complet
Inscripcions a EART

Paisatge Tàpies
2024-09-29 11:00 - 12:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Visita-taller per a famílies a l’exposició Antoni Tàpies. La pràctica de l’art. Antoni Tàpies i la seva família passaven els estius al Montseny, on gaudien del parc natural. Sovint, en les seves obres trobem paisatges o elements que fan referència a la natura. Durant la visita especularem al voltant de les diferents històries que ens expliquen alguns dels seus quadres, tot fent-nos preguntes. Què hi fa en Somac, el lleó, enmig d’un paisatge de Tàpies? Poden volar, els braus? Un home pot ser més gran que un paisatge? Durant el taller, farem el nostre propi paisatge-collage Tàpies. Crearem un paisatge a partir de tècniques que utilitzava l’artista, tot afegint-hi elements extrets de les seves obres.
Proposta per a famílies amb infants a partir de 3 anys.

Seminari Arquitectures de la pell: del cos al carrer
2024-10-01 18:00 - 2024-10-04 20:30 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Arquitectures de la pell: del cos al carrer és un seminari coordinat per Imma Prieto i Josep Ramoneda, i parteix de tres eixos principals: el medi ambient, la migració i el colonialisme.
El programa comptarà amb la presència d’historiadors, arquitectes, artistes i pensadors que han destacat per la seva trajectòria i coneixement en el marc teòric proposat però també per la seva capacitat crítica. Aquesta mirada contribuirà a la reflexió en relació amb l’obra de Serge Attukwei Clottey i, a la vegada, activarà possibles imaginaris compartits als quals apel·la la seva proposta: la reconstrucció i reutilització de les obres en la lluita per l’ecosistema i com a vestigis i memòries de les societats.

PROGRAMA

Sessió 1 | 1 d’octubre de 2024

· 18.00 h: Benvinguda i introducció per part d’Imma Prieto, directora del Museu Tàpies
· 18.10 h: Preàmbul a càrrec de Mohamad Bitari
· 18.20 h: Conferència a càrrec de Mustafa Barghouti. Against the war of genocide
· 18.50 h: Conferència a càrrec de M’Barek Bouhchichi. Nous sommes des mots. Des écriture
· 19.20 h: Col·loqui entre Mustafa Barghaouti, Mohamad Bitari i M’Barek Bouhchichi. Modera: Josep Ramoneda
· 20.00 h: Debat i preguntes
· 20.30 h: Cloenda

Sessió 2 | 2 d’octubre de 2024. Sessió gratuïta. No cal inscripció prèvia.

· 17.30 h: Presentació del cicle i de la sessió per Imma Prieto
· 17.40 h: Projecció de Sambizanga (1972-1973, 102 min)
· 19.30 h: Taula rodona amb Annouchka de Andrade i Daniellis Hernández. Modera: Yazel Parra Nahmens
· 20.30 h: Cloenda

Sessió 3 | 3 d’octubre de 2024

· 18.00 h: Benvinguda i introducció per part d’Imma Prieto
· 18.10 h: Conferència de Josep Maria Fradera. Història, memòria i imatge d’un èxode forçat: Àfrica, Europa i Amèrica
· 18.40 h: Conferència de Paula Nascimento. Diluting borders, (re)imagining the commons
· 19.20 h: Col·loqui entre Josep Maria Fradera i Paula Nascimento. Modera: Imma Prieto
· 19.45 h: Debat i preguntes
· 20.15 h: Cloenda

Sessió 4 | 4 d’octubre de 2024

· 18.00 h: Benvinguda i introducció per part d’Imma Prieto
· 18.10 h: Conferència de Gustau Nerín. Guinea Equatorial i Espanya: la geografia dels buits i dels silencis
· 18.40 h: Conferència de Laida Memba. Arquitectura Vernacular, Memòria Corporal i Resistència
· 19.20 h: Lectura performativa titulada oración caribe, a càrrec de Yazel Parra Nahmens i Miguel Ángel Galián
. 19.45 h: Col·loqui entre Gustau Nerín, Laida Memba i Yazel Parra Nahmens. Modera: Imma Prieto
· 20.15 h: Debat i preguntes
· 20.30 h: Cloenda

Un seminari amb el suport del programa Museu Habitat, una iniciativa de la Generalitat de Catalunya.

Oliver Marchart. "Estética Conflictual". Activisme artístic i esfera pública
2024-10-05 11:00 - 12:30 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
L’editorial NED acaba de publicar el llibre Estética conflictual. Activismo artístico y esfera pública, d’Oliver Marchart, amb un pròleg de Laura Llevadot. Aquesta publicació explora la relació de les pràctiques artístiques amb l’activisme polític i la potència política de l’art a través dels activismes de la darrera dècada com una forma de reivindicar les revolucions democràtiques del present.
En aquest sentit, les dues últimes dècades han estat marcades per dos esdeveniments: la crisi de 2008 i la pandèmia de la COVID. Aquest convuls moment polític ha donat lloc a tota una sèrie d’activismes que han desafiat les demandes d’austeritat i la condemna a la precarietat que el neoliberalisme ens imposa. Lluny de mantenir-se a recer en les seves acomodades institucions, l’art ha reivindicat la seva vocació política intervenint en l’articulació d’aquests activismes, obrint espais de conflicte i dissens per pensar altres formes de vida possibles en l’esfera pública.
El Museu Tàpies acollirà la presentació d’aquest llibre, la qual anirà acompanyada d’una taula rodona en la qual es discutirà sobre el gir activista de l’art contemporani de les darreres dècades i la seva capacitat per intervenir a l’esfera pública. Aquest acte comptarà amb la participació d’Imma Prieto, directora del Museu; Carles Guerra, comissari independent; Laura Llevador, filòsofa i docents; i Oliver Marchart, autor de la publicació i d’altres llibres entre els quals destaquen: Pensamiento político posfundacional (2007) i Thinking Antagonism: Political Ontology after Laclau (2018). Moderador: Juan Evaristo Valls Boix, Universidad Complutense de Madrid.

Programa:
11h-11.30 h. Presentació del llibre d’Oliver Marchart, Estètica conflictual (NED, 2024).
11h. Laura Llevadot (Prologuista del llibre): Pensament posfundacional i estètica posfundacional.
11.10 h. Juan Evaristo Valls Boix (Traductor): Oliver Marchart i la qüestió de l’art polític
11.20 h. Oliver Marchart (autor): Estètica Conflictual
11.30-12.30 h. Taula rodona: El gir activista en l’art contemporani
11.30 h. Imma Prieto (Directora Museu Tàpies): Art activista i art polític + preguntes a l’autor
11. 45 h. Carles Guerra (Investigador independent): Art activista i art polític + preguntes a l’autor
12h. Respostes de l’autor
12.25 h. Laura Llevadot: preguntes del públic i tancament de la taula.

A camp obert. Pràctiques culturals contemporànies
2024-10-09 18:00 - 19:30 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Presentació de la publicació A camp obert. Pràctiques culturals contemporànies
Coedició de Institut Ramon Llull i Arcàdia

Parlar de la cultura és un acte necessàriament coral: les pràctiques i disciplines de la cultura dels nostres temps es creuen, es nodreixen entre elles i obren nous camins tothora que malden per trobar sentit al subjecte humà contemporani. La cultura catalana no n’és cap excepció, i en els últims anys ha quedat cada cop més palès que genera i participa en converses globals alhora que en beu.
Durant aquesta sessió, presentarem “A camp obert. Pràctiques culturals contemporànies”, un volum a cura de Josep Ramoneda i Raül Garrigasait i coeditat per Arcàdia i l’Institut Ramon Llull, que compta amb la participació de Chiara Bottici, Simona Škrabec, Boris Groys, Perejaume, Katie Mitchell, Roger Bernat, Joan Magrané, Antonia Folguera, Carles Novellas, Enric Palau, Albert Serra, Olivier Pere, Eva Franch, Carolina Ciuti, Michele Gazzola, Gemma De les Coves i Arcadi Navarro.
De les noves mitologies a la reflexió sobre la intel·ligència artificial; del teatre a l’arquitectura, el cinema i la creació artística i literària; de la sociolingüística a la ciència i la tecnologia, “A camp obert. Pràctiques culturals contemporànies” presenta una sèrie d’assajos que ens apropen, des de perspectives tant properes com internacionals, a la realitat heterogènia, contradictòria i canviant de la cultura del segle XXI.

Introducció:
Imma Prieto, directora del Museu Tàpies, i Pere Almeda i Samaranch, Director de l’Institut Ramon Llull.
Moderació:
Josep Ramoneda, Cocomissari del projecte “A camp obert. Pràctiques culturals contemporànies”
Periodista, filòsof i escriptor. Ha estat director del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona durant més de vint anys i actualment dirigeix l’Escola Europea d’Humanitats i la revista La Maleta de Portbou. És autor de nombrosos llibres que actualitzen el llegat de la Il·lustració.
Amb la participació de:
Simona Škrabec (Ljubljana, 1968) es escriptora i traductora. Estudiosa de les literatures europees, s’ha dedicat sobretot a les que s’expressen en eslovè, serbi, croat, alemany i català. El seus darrers llibres son Torno del bosc amb les mans tenyides (2019) i El desig d’ordre (2023).
Joan Magrané (Reus, 1988) és compositor. Ha escrit música per a tot tipus de conjunts instrumentals i vocals. El 2019 va estrenar al Festival de Peralada l’òpera Dialegs de Tirant e Carmesina i el 2021, al Theatre du Chatelet de Paris, el monodrama Interieur.
Perejaume (Sant Pol de Mar, 1957) és artista i poeta. La seva obra gira al voltant de la relació entre el llenguatge, els llocs, la reelaboració del passat i la multiplicació contemporània de les imatges. Ha publicat Pagesiques (2011), Mareperlers i ovaladors (2014) i Obreda (2018), entre altres llibres.

Activitat co-organitzada per l’Institut Ramon Llull i Arcàdia en el programa +Biennal de la Biennal de Pensament 2024

Les cadires de Tàpies: Cicle Difraccions
2024-10-11 19:00 UTC
Les cadires de Tàpies és un cicle d’accions sonores de caràcter multidisciplinari organitzat en el marc de l’Any Tàpies amb la col·laboració de la Universitat Pompeu Fabra. Es tracta d’una proposta que posa al centre la veu i la paraula per fer un acompanyament sonor a la memòria oral. Així doncs, cadascuna de les tretze sessions comptarà amb la presència d’un creador que partirà de la cadira com a element performatiu per reconnectar amb l’univers creatiu de l’artista des dels llenguatges expressius i les posades en escena d’avui.

Les cadires de Tàpies: Cicle Difraccions
La desena acció sonora del cicle és “L’escolta fugaç”, una proposta del cicle Difraccions. L’escolta, com a acte central del fet musical, assoleix la seva màxima intensitat en el context de la improvisació multidisciplinària, tant per part del públic com de les intèrprets. La generació de material a través de la improvisació ens col·loca en un estat d’atenció constant, en què cal reaccionar a l’aparició de noves idees que poden sorgir de l’atzar, d’errors fortuïts, de desviacions o fins i tot de nous imaginaris sonors.
La guitarrista Amidea Clotet ens proposa un diàleg entre so i moviment amb la ballarina Sònia Sánchez. Aquest intercanvi ens convida a reflexionar sobre el paper de l’escolta en la improvisació generativa. Com s’escolta una intèrpret a si mateixa mentre improvisa i com respon a les seves pròpies desviacions, accidents o noves solucions que apareixen en directe? Com reacciona el moviment al so i com es modifica el so segons les propostes del moviment? L’escolta, nucli del fet musical, es manifesta en aquest context amb tota la seva intensitat.

Amidea Clotet és una de les figures emergents de l’escena de la improvisació generativa a Barcelona. Va estudiar guitarra elèctrica al Conservatori del Liceu de Barcelona i composició contemporània a Dinamarca, on va començar a trobar el seu camí cap a la improvisació. Amidea crea paisatges sonors espontanis mitjançant tècniques expandides i objectes, i aconsegueix una música crua que, segons ella, sorgeix com a resposta als temps en què vivim. Les seves creacions estan a mig camí entre el joc amb l’experimentació sonora més arriscada i la bellesa de la subtilitat.

Sònia Sánchez balla des del flamenc, la improvisació lliure i la dansa japonesa body weather. S’inclina pels laboratoris de so improvisat a través del cos. Els fonaments dels seus treballs es troben en l’arrel flamenca del so en l’espai, el cos que sona en moviment i en l’espai ballat. Va començar les seves investigacions entre l’actitud del ritme flamenc i la velocitat orgànica del body weather l’any 2001. El 2004 es va afegir al seu camí empíric la música lliure; des de llavors es dedica cada dia a explorar tots aquests mons i horitzons.

Avui és Tàpies: Perejaume – Marta Tafalla
2024-10-15 18:00 - 19:00 UTC | Museu Tàpies
Avui és Tàpies és un cicle de converses intergeneracional i interdisciplinari conduït i moderat per la periodista cultural Rita Roig (Terrassa, 1997) i organitzat pel Museu Tàpies, en el marc de l’Any Tàpies. Té la voluntat d’interpretar els textos de l’artista com a punt de partida per parlar sobre problemàtiques actuals com ara l’ecologisme, l’autodeterminació dels pobles, la interculturalitat o el compromís polític de l’art.
El cicle convidarà a fer presents les paraules i el pensament de l’artista per mitjà de tretze trobades al Museu Tàpies en què participaran persones d’àmbits professionals diversos (cultura, educació, ciència, política, medi ambient, salut i ciències humanes) i de diferents generacions. El conjunt permetrà construir un relat polifònic que quedarà recollit en forma de pòdcast gràcies a la col·laboració de Catalunya Ràdio, amb l’objectiu de recuperar i viure el coneixement generat en un altre format i en un altre context.

Capítol 11. Ecologisme i altres derives
Tàpies escriu, una vegada i una altra, sobre la natura. Ho fa parlant del Montseny en particular, per lluitar contra la degradació d’aquest paisatge que estima profundament. Però cada paraula que dedica al Montseny, en realitat, fa referència a l’entorn natural, a la vida que ens envolta. Per a ell, l’entorn “és un material amb el qual tots els ciutadans estem compromesos per construir la que hauria de ser la més bella i delicada de les nostres obres d’art: la mateixa vida”. La preocupació per representar el paisatge, cuidar-lo i fer-lo valer és constant en l’obra de Tàpies i en la de molts altres artistes que s’han emmirallat en ell. En aquesta conversa, Perejaume parlarà amb la filòsofa i ecologista Marta Tafalla sobre la relació entre l’entorn i l’art, la creació i la natura i el compromís que hi han de tenir els artistes.

PARTICIPANTS
Perejaume és un artista i escriptor que entrellaça la creació plàstica amb la literària. Des dels inicis de la dècada de 1980 porta a terme una àmplia producció que inclou llibres de poesia, assaig, crítica i catàlegs en què qüestiona constantment les relacions entre natura i cultura amb la voluntat de reformular la relació entre art i territori. Joan Brossa, Joan Miró, J.V. Foix i Jacint Verdaguer són alguns dels creadors que han influït en la seva mirada artística, que també beu de la cultura popular del Maresme i el món de la pagesia. El 2005 va rebre el Premi Nacional d’Arts Visuals concedit per la Generalitat de Catalunya i l’any 2006 el Premi Nacional d’Arts Plàstiques que concedeix el Ministeri de Cultura d’Espanya.

Marta Tafalla és una filòsofa que investiga la relació entre els animals, els humans i la natura des d’una perspectiva ètica i estètica. Considera l’ecologisme i l’animalisme com a propostes imprescindibles per abordar els reptes del present. Actualment és professora d’Ètica i Estètica a la Universitat Autònoma de Barcelona i també és membre del consell científic del Centre for Animal Ethics de la Universitat Pompeu Fabra. És autora de Ecoanimal. Una estética plurisensorial, ecologista y animalista (Plaza y Valdés, 2019), un assaig en el qual repensa la nostra relació amb la natura i desplega una proposta estètica plurisensorial, ecologista i animalista fonamental per afrontar els reptes actuals. La seva darrera publicació és Filosofía ante la crisis ecológica (Plaza y Valdés, 2022).

Enllaç al cicle complet.
Enllaç als podcasts del programa a Catalunya Ràdio.

Tàpies, Domènech i Montaner i la música
2024-10-16 11:00 - 13:30 (Europe/Madrid)
Visita combinada al Museu Tàpies i al Palau de la Música Catalana
“Mireu, mireu a fons! I deixeu-vos portar plenament per tot el que fa ressonar a dintre vostre el que ens ofereix la mirada, com el qui va a un concert amb el vestit nou i el cor obert amb la il·lusió d’escoltar, de sentir senzillament amb tota la seva puresa, sense voler de totes passades que els sons del piano o de l’orquestra hagin de representar forçosament un cert paisatge, o el retrat d’un general, o una escena de la història, com es voldria sovint que només fos la pintura”.
Revista Cavall Fort (Barcelona), núm. 82 (gener de 1967).

Amb motiu de l’Any Tàpies, el Museu organitza, amb la col·laboració del Palau de la Música Catalana, una visita combinada a dos edificis projectats per Lluís Domènech i Montaner: l’antiga editorial Montaner y Simón (1880-1882), actual seu del Museu Tàpies, i el Palau de la Música Catalana (1905-1908). La visita ens permetrà conèixer la història dels dos edificis, però també l’interès de l’artista per la música.
La música sempre va acompanyar Tàpies: per a ell va ser una font d’inspiració i un model artístic, i en destacava el poder evocador. En els seus textos i entrevistes, Tàpies manifestà l’admiració per diversos estils i per músics de diferents èpoques, des de la música barroca de de Johann Sebastian Bach o la romàntica de Richard Wagner (1813-1883) fins a compositors del segle xx com Arnold Schönberg (1874-1951), John Cage (1912-1992) o Karlheinz Stockhausen (1928-2007).

Crèdits de la imatge: Detall de la façana del Museu Tàpies (c) Museu Tàpies, 2024. De la fotografia: Roberto Ruiz, 2024.

Seguint el sol: Deprerreo
2024-10-19 12:00 - 14:00 (Europe/Madrid)
El terrat del Museu Tàpies esdevindrà una ludoteca experimental per a Opimelissa, un col·lectiu que cuina, canta, balla i moltes coses més. Seguirem el sol amb la ironia i l’humor tou de Júlia Barbany, l’arquitectura de l’electro-cançó enfadosa de Petit Ibèric, els càntics en clau filosòfica de Max Grosse sobre la vida i el mal d’amor d’un mitjó foradat i orfe, l’egodeliri de la dramaturga i escriptora de ploma esmolada Berta Prieto —si encara no saps qui és, vius en una cova!—, amb el ritme de la DJ performer i militant de l’autogestió Meritxell de Soto, l’energia desbordant de l’artista polifacètica i tendra punki-mare Belén Barenys, amb la música llatina experimental dels Deprerreo, amb el cos contorsionat de Candela Capitán, que mostra la sexualització de les dones a cop de mètrica i convulsions.
Seguint el sol és un cicle experimental de manifestacions sonores i escèniques de caràcter performatiu que presenta nou sessions inèdites de joves creadors. El cicle, comissariat per Carolina Olivares Esturillo, reivindica l’energia jove i inesgotable d’artistes que ompliran de llum i donaran una nova vida al solitari mitjó de Tàpies que presideix la terrassa del Museu.

Setena sessió: “Sonidos de Resistencia: Ecos de Venezuela”, Colectivo Deprerreo
El terrat “Mitjò” del Museu Tàpies presenta la setena sessió del cicle de manifestacions sonores i d’experiments escènics “Seguint el Sol”, i té el plaer d’acollir, el 19 d’octubre del 2024, a les 12h, l’actuació del col·lectiu Deprerreo.
Aquest grup, fundat pel productor musical veneçolà resident a Barcelona, ​​Luis Miranda (@lilfemiranda), estrenarà una nova intervenció sonora en col·laboració amb les artistes veneçolanoses radicades a Barcelona: Aquil·les Ignacio Hinestrosa (@celestial.trash._), Marta Cruz (@candadisme) i Natalia Ortega Orozco (@_nana_ortegaorozco). Els visuals que es projectaran durant l’acció sonora pertanyen a l’arxiu de Luken Ignacio Quintana, fundador del colectivo activista x Venezuela @hacha.machete.

Deprerreo crearà en viu una cançó que evoca la resistència, la llibertat i la riquesa cultural del Carib. La peça sonora no només celebrarà la diversitat cultural de Veneçuela, sinó que també servirà com un alè per als més de 7.71 milions de migrants veneçolans que han deixat casa seva a la recerca d’un futur millor.
A “Sonidos de Resistencia: Ecos de Venezuela” es mostrarà la gran riquesa cultural caribenya, inspirada en el sincretisme espiritual, la rebel·lia contracultural, la connexió amb els ancestres i el reflex del poder comunitari en temps d’adversitat. A més, serà ambientada per una temàtica espiritista, traslladant així un missatge d’esperança i solidaritat.
Aquesta trobada busca visibilitzar la crisi social i cultural que enfronta Veneçuela, ressaltant la força i la resiliència del seu poble , a més del seu llegat artístic en un acte de resistència. Invoquem energies que promoguin canvis immediats i una profunda connexió amb tots aquells que no han pogut migrar. Uneix-te a nosaltres en aquesta celebració de la resistència cultural i l’esperança!

· Comissariat i producció artística: Carolina Olivares Esturillo
· Disseny: Ana Habash i Ignasi Ayats.
· Il·lustració: Eduard Sales
· Venda d’entrades mitjançant el web i a la recepció del museu. Aforament limitat.

Enllaç al cicle complet.

Anigetals
2024-10-20 10:00 - 15:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Taller a càrrec d’Anita García i Gonzalo Elvira en el marc del festival Barcelona Dibuixa.
Els anigetals són uns éssers que estan deixant de ser animals per convertir-se en plantes que han inventat a l’Espai C de l’Escola Dolors Monserdà-Santapau Anita García, Gonzalo Elvira i els alumnes que hi participen. Podrien els anigetals habitar en una obra d’Antoni Tàpies?
Us convidem a participar en un taller de dibuix i collage pensat per a persones de totes les edats que ens aproparà la selva de Misiones (situada al Nord de l’Argentina), descrita per Horacio Quiroga a Cuentos de la selva, i a la vegada ens permetrà descobrir l’obra de Tàpies i la flora local.
Una proposta en el marc del festival Barcelona Dibuixa

Rereflux
2024-10-23 18:00 - 21:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Ara fa trenta anys, el Museu Tàpies, amb la direcció de Manuel Borja-Villel, inaugurava En l’esperit de Fluxus, una completa retrospectiva, comissariada per Elizabeth Armstrong i Joan Rothfuss, del moviment que revolucionà els fonaments de l’art als anys seixanta del segle passat. L’exposició incloïa obres d’artistes com Joseph Beuys, George Brecht, Robert Filliou, Dick Higgins, Shigeko Kubota, George Maciunas, Yoko Ono, Nam June Paik, Benjamin Patterson, Carolee Schneemann, Mieko (Chieko) Shiomi, Ben Vautier, Wolf Vostell, Emmett Williams i La Monte Young, entre molts d’altres, i d’artistes ZAJ com Juan Hidalgo i Esther Ferrer.
La mostra va anar acompanyada, a més, d’un cicle d’activitats en les quals es va incorporar el projecte Reflux, un programa de reenactments d’accions fluxus comissariat per Oscar Abril Ascaso i executat per un grup de joves artistes de performance locals: Borja Zabala, Jaume Alcalde, Denys Blacker, Lluís Alabern, Júlia Montilla, Joan Casellas, Quim Tarrida, Miquel Baixas, Alexis Tauler i Noel Tatú.
En l’esperit de Fluxus va jugar un paper troncal de catalització d’un moment d’efervescència de les pràctiques performatives al nostre país, en general, i de l’art d’acció, en particular, a la nostra ciutat. Intens i col·laboratiu, però no exempt de crítiques i desavinences, va marcar el pols d’una generació jove d’artistes i, entre altres derivades, va generar la creació de la primera plataforma d’artistes de performance a l’estat, el Club7, a les mateixes sales del museu.
Rereflux és un programa de debat i d’acció que té com a objecte rememorar aquell crucial moment de la història de l’art d’acció barcelonina i de les pràctiques artístiques als anys noranta del segle passat al nostre país. Amb aquest objectiu, Rereflux programarà una taula de debat amb alguns dels protagonistes del projecte Reflux de 1994 i un programa d’accions fluxus executades per artistes de performance contemporànies, allò que ara seria una nova Re-Reflux Orchestra del segle XXI.
La iniciativa forma part de les jornades ARTefACTe4, un dispositiu de foment de les pràctiques performatives contemporànies que opera com un laboratori de nova institucionalitat cultural. Un projecte de CLUB9, plataforma hereva de Club7 i que es va presentar públicament a l’auditori del Museu Tàpies el 29 de maig de 2021.

PROGRAMA
18 h. Conferència a càrrec d’Oscar Abril Ascaso, curador del projecte Reflux 1994.
19 h. Taula rodona amb Manuel Borja-Villel, exdirector del Museu Tàpies, i Lluís Alabern i Joan Casellas, artistes del projecte Reflux 1994.
20 h. Performances fluxus a càrrec d’Estel Boada, Paloma Orts, Pia Sommer, Neus Masdeu i Llapispanc.

PARTICIPANTS
Manuel Borja-Villel (1957) és historiador de l’art i comissari. Ha estat director del Museo Nacional Centro de Arte Reina Sofía de Madrid de 2008 a 2023, del MACBA de Barcelona (1998-2007) i de la Fundació Antoni Tàpies (1989-1998). Més recentment, ha sigut un dels curadors de la 35a Biennal de Sao Paulo. Ha escrit nombrosos articles a diaris i revistes d’art, amb èmfasi en la relació entre l’art i les seves institucions. Ha dictat conferències a universitats, museus i centres d’art. Així mateix, el desenvolupament de programes educatius no normatius ha estat una preocupació important al llarg de la seva pràctica. Actualment, és el director del programa “Museu Habitat” del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
Oscar Abril Ascaso (Barcelona, 1966) és un activista cultural que du a terme tasques d’alta direcció, curadoria, gestió cultural, crítica i docència. Com a artista és performer, compositor, escriptor i realitzador audiovisual. Estretament vinculat a les arts en viu i especialitzat en pràctiques performatives i estudis de la performativitat, ha desenvolupat projectes en àmbits com ara les arts visuals, els nous mitjans, l’art sonor i la música o els estudis culturals.
Lluís Alabern (Barcelona, 1968) és artista i museògraf. Va ser membre del consell de direcció de Lateral. En l’actualitat és Cap de Museografia del MNAC. Col·laborador gràfic en revistes i diaris. Va formar part de l’escena performativa conceptual catalana dels 90. Ha escrit el llibre Breviario del Viejo Corredor (Siruela, 2023).
Joan Casellas (Teià 1960) és artista plàstic, d’acció i fotògraf. Creador de l’Arxiu Aire (1992-2020) i La Muga Caua (2015-2019) trobada internacional de poesia d’acció i performance. També va ser membre fundador del Club7 (1996-98). Ha mostrat el seu treball arreu d’Europa i Amèrica i recentment al Macba (2020) i el MNAC (2023). Ha publicat nombrosos articles sobre art d’acció, fotografia i sobre la presència de Marcel Duchamp a Catalunya.
Estel Boada (Mataró, 1991) és cantant i artista multidisciplinar, es descriu com una joglar contextual. Després de Belles Arts, explora disseny, dibuix, performance, espai, col·lectivitat i veu. Amb humor, absurd i trash, parla i canta burlescament sobre la seva vida com a diva frustrada. Li interessa la pedagogia experimental, la veu i la música com a eixos de comunicació multidireccionals i l’humor com a eina de crítica i lluita diària.
Neus Masdeu (Arenys de Mar, 1995) s’ha graduat en Art i Disseny a l’Escola Massana (2018- 2023). Ha mostrat els seus treballs en Festivals com el GREC, Poesia i +, Katharsis (Teatre Lliure), BAM Cultura Viva, ARTefACTe (Fundació Joan Brossa) i Festival TNT (Terrassa), entre d’altres. Ha fet diverses residències artístiques en espais com Roca Umbert (Granollers), Nau Estruch (Sabadell) El corralito (Terrassa) Konvent (Berga) o EsFar Cultural (Menorca), entre d’altres.
Paloma Orts (Alcoi, 1990) és una artista que abraça la performance, la creació pianística i l’emergència de noves realitats transdisciplinars. Formada com a artista visual i pianista, crea imatges accionades i línies melòdiques canalitzades per un viatge emocional. El 2021 guanya els Premis Llançadora amb l’obra El vol de les ànimes, un somni acompanyat que, com en les seves altres creacions, rescata i revisiona allò arcaic, anhelant trobar allò primari, eteri i etern.
Imma Prieto (Vilafranca del Penedès, 1976). Directora del Museu Tàpies des de 2023. És comissària d’expocisions, investigadora i escriptora. Entre 2019 i 2023 va ser directora d’Es Baluard Museu d’Art Contemporani de Palma. Al llarg de la seva carrera ha comissariat exposicions en l’àmbit nacional i internacional. Com a docent ha impartit classes durant onze anys a diferents universitats catalanes, i ha col·laborat amb diferents universitats, també d’arreu, en màsters, postgraus i conferències. Ha col·laborat en diferents catàlegs, llibres de recerca i mitjans de comunicació especialitzats. Ha estat membre de diversos jurats, entre els quals destaquen: Premi Velázquez (Espanya, 2021), Parlament de les Illes Balears (Espanya, 2020), Biennal Internacional d’Art de Conca (Equador, 2018), entre d’altres.
Pia Sommer (Chile, 1981) és anartista. Treballa amb el so i el que és visible, és poeta, artista visual i participant activa de La Internacional Ruidísta. Ha estat convidada a nombroses exposicions, individuals i col·lectives, festivals, xerrades, lectures, publicacions, galeries i museus nacionals i internacionals a països de Llatinoamèrica i Europa. Treballa principalment amb suports com la veu, vídeo, altaveus i obra gràfica; formats com instal·lacions, performances, videoart i noves tecnologies.
Llapispanc (Barcelona, 1971) és un artista que treballa amb materials de residu del consum quotidià. La seva obra es formalitza com a performance, texts, missatges de correu electrònic, instal·lació, música o sorollisme i amb tot el material acumulat que guarda en diversos trasters. Al llarg de la seva carrera, ha col·laborat amb múltiples artistes, músics, performers i en exposicions diverses. És l’exemple fefaent de l’encreuament entre diverses vies d’exploració de la creació contemporània: recerca, producció, performativitat, component social i connexió amb l’entorn.

Crèdits de la imatge: Teresa Ramírez – Arxiu Aire
Actuació de la Reflux Orchestra a l’auditori del Museu Tàpies el 29 de gener de 1995. D’esquerra a dreta: Borja Zabala, Joan Casellas, Júlia Montilla, Alexis Tauler, Noel Tatú, Quim Tarrida, Miquel Baixas, Lluís Alabern i Oscar Abril Ascaso.

Les cadires de Tàpies: Eduard Escoffet
2024-10-25 19:00 - 21:00 UTC | Museu Tàpies
Les cadires de Tàpies és un cicle d’accions sonores de caràcter multidisciplinari organitzat en el marc de l’Any Tàpies amb la col·laboració de la Universitat Pompeu Fabra. Es tracta d’una proposta que posa al centre la veu i la paraula per fer un acompanyament sonor a la memòria oral. Així doncs, cadascuna de les tretze sessions comptarà amb la presència d’un creador que partirà de la cadira com a element performatiu per reconnectar amb l’univers creatiu de l’artista des dels llenguatges expressius i les posades en escena d’avui.
L’onzena cadira de Tàpies és una proposta d’Eduard Escoffet.
Eduard Escoffet és poeta i artista sonor. Ha publicat els llibres de poesia Gaire (2012), El terra i el cel (2013, publicat en castellà el 2018 amb el títol de Suelo y cielo) i Menys i tot (2017), a banda del llibre d’artista Estramps amb Evru (2012) i el pòster-poema Plançó (2021), premi Carles Hac Mor. El 2018 va ser finalista del Prix Bernard Heidsieck, atorgat pel Centre Pompidou i la Fondazione Bonotto. Amb la banda d’electrònica Bradien, amb la qual va col·laborar entre 2009 i 2016, va publicar els discos Pols (2012) i Escala (2015). Actualment és membre del grup Barba Corsini, amb el qual va publicar el 2021 el disc Un nou incendi. És autor amb Gianluca Abbate del film en realitat virtual Cos endins (Itàlia, 2019), guanyador del premi Goethe al Zebra Poetry Film Festival de Berlín.
El 2022 va compondre la peça Ode to the Walking Class per al grup vocal alemany Sprechbohrer en el marc del projecte The Poet’s Sound. El 2022 va estrenar a Barcelona la performance sonora per a cassettes Utopia i esclavatge (peça per a 25 veus mecàniques), que posteriorment es va poder veure a Tarragona i Madrid. El 2023 va presentar la doble exposició Creixement i decreixement de Howard Roark a Chiquita Room i The Green Parrot (Barcelona) i va publicar el disc de poesia sonora i improvisació vocal Bastida, publicat per Erratum (París) i Sonhoras (Barcelona).

T/H-partitura
Un diàleg sonor entre Bernard Heidsieck i Antoni Tàpies
Eduard Escoffet | Durada: 25 min aprox.
Entre 1959 i 1960, Bernard Hedisieck compon Poème-partition T, un poema sonor dedicat a un quadre de Tàpies, que en aquells anys s’estava obrint pas en el circuit europeu de galeries i especialment a París. Com havia fet amb els quadres de Jean Degottex i altres artistes, Heidsieck va escriure i gravar amb el seu magnetòfon un poema que jugava amb la superposició i la textura de la veu i que era, al capdavall, un diàleg obert amb Tàpies. Heidsieck va enviar el poema a Tàpies, però el pintor no va respondre mai i aquest diàleg va quedar interromput.
T/H-partitura pretén, doncs, fer possible aquest diàleg entre els dos creadors. La peça resultant refà els materials sonors del poema d’Heidsieck i afegeix elements que estableixen ponts entre les dues poètiques, com ara la cadira, eix central d’aquest cicle. Es tracta d’una peça quadrifònica feta amb quatre cintes de casset i veu en directe, pensada també perquè dialogui amb l’edifici i els sons ferroviaris que el travessen. Com en altres peces anteriors d’Escoffet com Utopia i esclavatge (La Capella, 2022) i Eco l’oracle (CCCB, 2023), T/H-partitura experimenta amb la superposició i la fisicitat de la veu. En aquest cas, a més, investiga elements comuns entre l’obre de Bernard Heidsieck i la de Tàpies.
Tot i que no van arribar a establir un diàleg creatiu, són molts els elements que els acosten: tots dos impregnen les seves obres de realitat —amb objectes un i amb gravacions del carrer l’altre—, manipulen els materials —les terres i les pintures un, la cinta magnetofònica l’altre—, desborden els suports —la tela i la pàgina, respectivament— per aconseguir unes obres que han de ser vistes i escoltades en directe i posen el cos al centre —el gest i la veu, respectivament. Molts poetes han escrit sobre Tàpies, però cap com Bernard Heidsieck ha pogut traspassar l’essència del codi artístic tapià a un altre suport: fa de nou el quadre treballant el text i la veu com ho feia el mateix Tàpies. T/H-partitura, doncs, és la reconstrucció d’aquests ecos.

La Barcelona de Tàpies. Plànol-guia
2024-10-26 12:00 - 13:00 (Europe/Madrid)
Presentació del plànol-guia dels diversos punts de la ciutat vinculats a la vida i l’obra d’Antoni Tàpies. La publicació forma part de la col·lecció Guies d’arquitectura i urbanisme de Barcelona, concebuda i dissenyada per El Globus Vermell.

El Museu Tàpies participa al Festival 48h Open House Barcelona 2024
2024-10-26 14:00 - 19:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
El Museu Tàpies participa en el 48h Open House Barcelona, que enguany se celebrarà el 26 i el 27 d’octubre del 2024. Aquest festival ofereix, des de l’any 2010, activitats gratuïtes durant tot el cap de setmana per promoure l’arquitectura, l’urbanisme i el disseny.
L’antiga editorial Montaner i Simon, seu del Museu Tàpies, es considera una de les primeres obres modernistes de la ciutat, ja que, tot i que el conjunt no recull la decoració pròpia del moviment, sí que introdueix elements de fabricació artesanal en ferro, vidre i pedra. La façana, de maó vist, combina estils clàssics (simetria) i musulmans (composició geomètrica arabesca). L’interior seguia una organització espacial sòbria i racional, adient a l’ús industrial que tenia, i s’estructurava amb pilars de fosa i il·luminació per claraboies. L’any 1987, l’Ajuntament de Barcelona va adquirir l’edifici i el va cedir al Museu Tàpies, que va emprendre un seguit d’obres per adaptar-lo al nou ús. La darrera intervenció arquitectònica planteja una espacialitat múltiple que s’adapta a la diversitat de pràctiques artístiques del Museu.
En col·laboració amb el Museu Tàpies, dissabte 26 d’octubre del 2024 s’han programat visites comentades a partir de les 14.00 i fins a les 19.00 h

Es poden endreçar els llibres per la seva olor?
2024-10-27 11:00 - 13:00 UTC | Museu Tàpies
De llibres n’hi ha de totes les mides i formes. Com endreceu els vostres llibres a casa? Per la seva olor? Pel seu pes?
Us proposem un matí d’activitats en família per observar les seves característiques físiques, com ara l’olor, el pes, l’alçària o el color. El llibre és un objecte ple de lletres, síl·labes, paraules, frases, textos i fotografies, no sempre en el mateix idioma, escrites amb tipografies i grafies diverses, de mides i colors variats, així que també jugarem amb aquests elements per tal de portar a terme de manera ràpida i àgil processos de creació escrita.
Aquest taller està basat en La biblioteca portàtil, una selecció de llibres itinerant inspirada en el fons de la Biblioteca del Museu Tàpies, especialitzada en art modern i contemporani.
Activitat a càrrec de TANTÀGORA.

Avui és Tàpies: Maria Josep Balsach – Ariadna Guiteras
2024-10-29 18:00 - 19:00 UTC | Museu Tàpies
Entrades

Avui és Tàpies és un cicle de converses intergeneracional i interdisciplinari conduït i moderat per la periodista cultural Rita Roig (Terrassa, 1997) i organitzat pel Museu Tàpies en el marc de l’Any Tàpies. Té la voluntat d’interpretar els textos de l’artista com a punt de partida per parlar sobre problemàtiques actuals com ara l’ecologisme, l’autodeterminació dels pobles, la interculturalitat o el compromís polític de l’art.
El cicle convidarà a fer presents les paraules i el pensament de l’artista per mitjà de tretze trobades al Museu Tàpies en què participaran persones d’àmbits professionals diversos (cultura, educació, ciència, política, medi ambient, salut i ciències humanes) i de diferents generacions. El conjunt permetrà construir un relat polifònic que quedarà recollit en forma de pòdcast, gràcies a la col·laboració de Catalunya Ràdio, per tal de recuperar i viure el coneixement generat en un altre format i en un altre context.

Capítol 11. Cos i memòria. Lectures de pell i capes
“Alguna vegada he dit de broma que l’art aplicat als cossos pot ser un remei del dolor”, escriu Antoni Tàpies. En els seus textos, com molts altres artistes, fa referència al caràcter curatiu de l’art. Aquesta capacitat, que s’atribueix sovint a l’art de guarir el cos (i fins i tot la ment), continua sent útil en el nostre context? El fet artístic, que ens pot semblar una activitat mental i contemplativa, acaba sempre passant pel cos, ja sigui en forma de calfreds fruit d’un efecte Stendhal o a tall d’interacció amb l’obra d’art que tenim al davant. Aleshores, com es relaciona l’art amb la corporeïtat? Hi reflexionarem amb Maria Josep Balsach i Ariadna Guiteras.

PARTICIPANTS
Maria Josep Balsach és una historiadora de l’art i poetessa especialitzada en art contemporani i, de manera concreta, en Joan Miró. És autora de nombrosos treballs teòrics sobre l’estètica i l’art dels segles XIX i XX des d’una vessant interdisciplinària. Actualment és directora del projecte European Live Art Archive i de la Càtedra d’Art i Cultura Contemporanis de la Universitat de Girona. Ha exercit la crítica d’art als diaris Avui, El País i La Vanguardia.

Ariadna Guiteras és una artista multidisciplinària que investiga els límits dels cossos humans i més que humans i les relacions que els constitueixen. Considera els cossos com una matèria vulnerable, oberta i sempre en relació, ja sigui amb altres coses, amb l’entorn, amb les energies o amb les dades. El seu treball oscil·la al voltant de les idees de control i performativitat que associem als cossos, en relació amb el context social, polític i emocional que els envolten. Al llarg del seu procés artístic posa en relació materialitat i immaterialitat, gest i memòria, tacte i afecte, i per això les seves obres es materialitzen en performances, escultures i instal·lacions.

Enllaç al cicle complet.
Enllaç als podcasts del programa a Catalunya Ràdio.

Les cadires de Tàpies: Mal Pelo
2024-11-08 19:00 - 21:00 UTC | Museu Tàpies
Les cadires de Tàpies és un cicle d’accions sonores de caràcter multidisciplinari organitzat en el marc de l’Any Tàpies amb la col·laboració de la Universitat Pompeu Fabra (UPF). Es tracta d’una proposta que posa al centre la veu i la paraula per fer un acompanyament sonor a la memòria oral. Així doncs, cadascuna de les tretze sessions comptarà amb la presència d’un creador que partirà de la cadira com a element performatiu per reconnectar amb l’univers creatiu de l’artista des dels llenguatges expressius i les posades en escena d’avui. La proposta per al mes de novembre anirà a càrrec de Mal Pelo.
Mal Pelo, amb direcció artística de Pep Ramis i María Muñoz, és un grup de creació escènica caracteritzat per una autoria compartida creada a partir del diàleg que Ramis i Muñoz estableixen amb creadors de diferents disciplines (dansa, filosofia, música, audiovisual…). Durant la seva llarga trajectòria Mal Pelo ha desenvolupat el seu propi llenguatge artístic a través del moviment i de la creació de dramatúrgies que inclouen text, banda sonora original, música en directe, construcció d’espais escenogràfics, llum i vídeo, entre altres eines escèniques. La simbiosi de tot plegat propicia entendre l’espai a partir d’una peculiar i atenta escolta de cossos i objectes, i genera un univers personal caracteritzat per una amalgama de gestos i estímuls que apropen el seu treball a una espècie de dansa-assaig, entesa a partir d’un diàleg entre el cos, el text i el so.
María Muñoz i Pep Ramis han trobat en l’escena un lloc idoni per dipositar la necessitat d’experimentar, preguntar i compartir els temes que són vitals en la seva trajectòria. Mal Pelo ha presentat, entre d’altres, els espectacles Quarere (1989), Sur, perros del sur (1992), Dol (1994), La calle del Imaginero (1996), Orache (1998), El alma del bicho (1999), L’animal a l’esquena (2001), Atrás los ojos (2002), An (el silenci) (2003), BACH (2004), ATLAS (2005), Testimoni de llops (2006), He visto caballos (2008), Tots els noms (2010), Caín & Caín (2011), L’esperança de vida d’una llebre (2013), El cinquè hivern (2015), 7 lunas (2015), The Mountain, the Truth and the Paradise (2017), On Goldberg Variations / Variations (2019), Inventions (2020), Highlands (2021), De haber nacido (2023) i Double Infinite – The Bluebird Call (2023).
Al llarg de la seva trajectòria, Mal Pelo ha pogut col·laborar amb diferents artistes i projectes com John Berger, Erri de Luca, Lisa Nelson, Àngels Margarit, Steve Noble, Núria Font, Steve Paxton, Eduard Fernández, Andrés Corchero, Toni Serra, Lilo Baur, Cesc Gelabert, Faustin Linyekula, Raffaella Giordano, Baró d’Evel, Leonor Leal, Niño de Elche y Marta Izquierdo, entre molts altres.
La companyia ha rebut diversos reconeixements, entre els quals destaquen el Premi Nacional de Cultura de Catalunya, el Premi Ciutat de Barcelona i el Premio Nacional de Cultura per la seva trajectòria tant en l’àmbit de la creació coreogràfica com en l’obertura de nous camins en la dansa contemporània.
El 2001 María Muñoz i Pep Ramis impulsen el projecte L’Animal a l’Esquena, un centre de creació i recerca ubicat al Mas Espolla de Celrà (Girona). El centre s’articula a partir de la intersecció de diverses disciplines i interessos, propiciant l’intercanvi entre artistes mitjançant un model de treball basat en residències de creació. La seva ubicació accentua la relació dels creadors amb l’entorn i intensifica la possibilitat d’establir nous diàlegs entre art i natura.

Transformem els objectes en pell. Activitat familiar
2024-11-10 11:00 - 12:30 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Entrades

On van a parar les piles de caixes que protegeixen les nostres compres per internet? I els gots de paper o plàstic d’un sol ús? Com els podríem donar una nova vida? Una de les preocupacions de l’artista Serge Attukwei Clottey és l’excés d’objectes d’un sol ús que omplen el nostre dia a dia. Tant l’obra d’Antoni Tàpies com la de l’artista ghanès permeten imaginar noves vides per als objectes quotidians. Entre tots descobrirem quin ús tenien les garrafes grogues que Clottey ha convertit en la nova pell de la façana del Museu. Us proposem una visita-taller per reflexionar sobre la memòria, els usos i el futur d’alguns d’aquests elements. Ens inspirarem en el procés de Clottey per dissenyar el vestuari d’una rua reivindicativa pel Museu.
Activitat per a infants a partir de 6 anys amb els seus acompanyants.

Simposi internacional: Representació i enigma. Des del llindar de les imatges
2024-11-13 - 2024-11-15 | Museu Tàpies
El Museu Tàpies vol culminar la commemoració de l’Any Tàpies amb la celebració d’un simposi internacional que propiciï noves lectures i noves maneres d’acostar la nostra mirada al llegat tapià des del present, atès que ens trobem en un moment de reescriptura de certes genealogies historiogràfiques. Com ja s’ha exposat en reiterades ocasions, el centenari del naixement d’Antoni Tàpies no implica només un homenatge al passat, sinó també una celebració de tot el que està per venir. En aquest sentit, és profundament necessari que siguem capaços de repensar un llegat que encara ens interpel·la i que consta de moltes capes de lectura encara per desvelar i descobrir.
El Simposi Internacional Representació i enigma: des del llindar de les imatges, coordinat per Imma Prieto, directora del Museu Tàpies, Manuel Borja-Villel i Judith Barnés, responsable de programes públics del Museu Tàpies, girarà a l’entorn de tres àmbits conceptuals:

Representació i no-representació, que posarà el focus en la dicotomia inherent en la plasmació de la realitat, i en el binomi figuració/abstracció, tot generant noves situacions nominals més permeables.
Temps i no-temps, que se centrarà en la continuïtat i la discontinuïtat de tècniques, de llenguatges simbòlics, tot trencant amb la linealitat i amb el sentit cronològic del procés creatiu.
Enigma i concreció, que posarà en relació la creació amb la màgia, tot incorporant el concepte de demiürg, i que reivindicarà les múltiples capes de lectura d’una obra d’art i el paper actiu de l’espectador a l’hora d’activar relats.

Per mitjà d’aquests tres àmbits, i amb les obres d’Antoni Tàpies que integren la retrospectiva com a rerefons conceptual, es fomentarà un acostament lliure i personal per part dels participants del simposi que permetrà mirar de nou un codi visual i de pensament per repensar-lo i repensar-nos des del temps actual. Com es podrà constatar en el programa del simposi, es convidarà investigadors, acadèmics i comissaris nacionals i internacionals que aparentment no presenten una connexió evident amb l’artista, justament per facilitar aquesta disrupció.
Les tres sessions del simposi internacional partiran d’una ponència inicial i, tot seguit, es presentaran dues rèpliques que propiciaran la crítica i el diàleg entre els convidats. Integraran el programa Manuel Borja-Villel, Hans D. Christ, Nausikaä El-Mecky, Isabel de Naverán, Carmen Pardo, José A. Sánchez, Rita Segato, María Sierra i Amador Vega.

SESSIÓ 1. Enigma i concreció | 13 de novembre de 2024
17 h. Presentació i benvinguda a càrrec d’Imma Prieto
17.10 h. Conferència “Cruïlla Tàpies” d’Amador Vega
18 h. Pausa
18.15 h. Aproximació “Sota les parpelles” d’Isabel de Naverán
18.45 h. Aproximació “Aparença, desaparició i violència” de Nausikaä El-Mecky
19.15 h. Col·loqui entre Amador Vega, Isabel de Naverán i Nausikaä El-Mecky. Modera Manuel Borja-Villel.
19.45 h. Debat obert
20.15 h Tancament

SESSIÓ 2. Temps i no-temps | 14 de novembre de 2024
17 h. Conferència “Sis instants per a un altre temps” de Manuel Borja-Villel
17.50 h. Pausa
18.05 h. Aproximació “Temps d’una oïda: fragment de Tàpies” de Carmen Pardo
18.35 h. Aproximació “Sobre la negativitat” de José A. Sánchez
19.05 h. Col·loqui entre Manuel Borja-Villel, Carmen Pardo i José Antonio Sánchez. Modera Judith Barnés
19.35 h. Debat obert
20.00 h. Tancament

SESSIÓ 3. Representació i no-representació | 15 de novembre de 2024
17 h. Conferència “El camí de l’art: de la representació a la desconstrucció” de Rita Segato
17.50 h. Pausa
18.05 h. Aproximació “La imatge del poble gitano: la sobreexposició como a forma de (no)representació”, de María Sierra
18.35 h. Aproximació “La fortuna de l’abstracció” de Hans D. Christ
19.05 h. Col·loqui entre Rita Segato, María Sierra i Hans D. Christ. Modera Imma Prieto
19.35 h. Debat obert
20.05 h. Conclusions i tancament a càrrec d’Imma Prieto
20.30 h. Tancament

Llibre-mur. Club de lectura
2024-11-19 18:30 - 20:00 (Europe/Madrid)
En el marc del projecte Serge Atukwey Clottey. Més enllà de la pell us proposem un club de lectura amb la col·laboració de les llibreries Finestres, La Central i La Impossible. En aquesta ocasió, la selecció dels llibres estarà relacionada amb temàtiques presents en la pràctica de Clottey com l’ecologia, el canvi climàtic i les migracions imposades pel sistema econòmic mundial. El club de lectura es presenta com un espai d’intercanvi de reflexions al voltant de lectures necessàries en un context d’emergència social i climàtica com el que vivim.
Llibre-mur (1990) és una obra d’Antoni Tàpies que dona títol el cicle de clubs de lectura que des de fa uns anys organitzem amb la col·laboració de llibreries del barri sobre les exposicions en curs. L’interès de Tàpies pel llibre, com a objecte i com a font de coneixement, i el fet que el Museu ocupi l’espai d’una antiga editorial, la Montaner y Simón, fan propicis aquest tipus de diàlegs al voltant de l’escriptura, la lectura i l’art.

Calendari:

Dimarts 3 de setembre del 2024, al Museu Tàpies: Els cinc elements. Una guia d’alfabetització ecològica de Yayo Herrero (Arcàdia), amb Olga Federico i Mireia Perelló de la llibreria La Impossible.

Dimarts 22 d’octubre del 2024, a la llibreria Finestres: L’enigma de l’ocell blau de Nii Ayikwey Parkes (Club Editor), amb Carlos Acedo de la llibreria Finestres.

Dimarts 19 de novembre del 2024, al Museu Tàpies: Tornar a casa de Yaa Gyasi (Salamandra), amb Miquel Àngel Riera de la llibreria La Central.

Un plec, una arruga, un traç, un cos
2024-11-23 10:00 - 14:00 (Europe/Madrid) | Museu Tàpies
Un taller per dibuixar amb el cos, fent plecs, arrugant, estripant o caminant, i explorar la matèria per construir i el quadern infinit. Curs de formació adreçat a professionals de l’acció social i educativa registrats/des al programa Apropa Cultura.
A càrrec de Teresa Rubio.

Tàpies, compromís polític
2024-11-23 11:00 - 13:30 (Europe/Madrid)
Visita combinada al Museu Tàpies i al Museu d’Història de Catalunya.
Amb motiu de l’Any Tàpies, el Museu Tàpies i el Museu d’Història de Catalunya organitzen una visita comentada conjunta a les exposicions Tàpies. La pràctica de l’art (Museu Tàpies) i Tàpies. Art i activisme (Museu d’Història de Catalunya) per donar a conèixer el vessant més social i compromès de l’artista.

Crèdits de la imatge: MHC (Pep Herrero)
